Obrada by: www.exyu-subs.tk
ZLA KUĆA Obrada by: www.exyu-subs.tk
Smrt legende.
S tugom ove sedmice saznajemo za smrt Aristida Leonidisa.
Rođen 1871,
pristigao je iz Grčke u 23 godini, bez pare u džepu,
i te iste godine otvorio je svoj prvi restoran.
Prvi hotel usledio je nedugo kasnije.
Njegova prva supruga, ledi Marsija de Havilend,
umrla je u mladosti.
Ali, na svom koncu, gdin Leonidis nije bio sam.
Za sobom je ostavio svoju lepu i mladu američku udovicu, Brendu.
Evo gdina Leonidisa sa svojom najstarijom unukom, Sofijom.
Kako prijatelj, tako i suparnik,
niko ne može sporiti da je Anistid Leonidis bio kolos svog vremena.
Dobro jutro, gđice Akrojd.
Dobro jutro, gdine Hejvord. Gdine Hejvord? - Da? - Imamo klijentinju.
Čeka vas unutra. - Nju? - Nije rekla kako se zove.
Dobar dan.
Zdravo, Čarlse.
Žao mi je što dolazim nenajavljena, ali, nisam bila sigurna da bi želeo da me vidiš.
Žao mi je što čujem vaše loše vesti, gđice Leonidis.
Htela sam da u Egiptu budem inkognito.
Iznenadilo me je kad sam čula da si ostavio diplomatiju
zbog ovog. - Zbog detektivskog posla?
To je porodični biznis.
Šta tačno mogu da učinim za tebe, Sofija?
Uverena sam da je moj deda ubijen.
Ubijen?
Umro je od srčanog udara, ali sumnjam da tu nisu čista posla.
Kako to? - Ja sam otkrila telo.
I doktor se čudno ponašao, i... nije hteo da potpiše umrlicu, a biće i obdukcije.
Tako. - Ono što želim,
Čarlse, je da dođeš u kuću i da prošvrljaš okolo,
i to pre nego što policija bude umešana.
Platila bih, naravno.
Hm. Ne bi baš bilo etički, Sofija, da preuzmem taj slučaj.
Siguran sam da razumeš.
Želiš da znaš zašto sam otišla? - Ne. Ja...
Nisam želela da imaš posla s mojom porodicom.
Ah, mlađi diplomata bez pare u džepu, ne baš ono što su za tebe imali na umu.
A sad ti ne smeta da imam posla s tvojom porodicom?
Sada je drugačije. Mnogo drugačije. - Za mene nije.
Verujem da je ubica još uvek u kući.
Strah me je, Čarlse.
TEBE je strah? - Da.
Onda treba da ideš pravo u policiju.
Gđice Akrojd, ispratite gđicu Leonidis.
Razmisli, barem.
Gđica Leonidis! Poznajete se? - Površno. Iz Kaira.
Oh, molim vas, gdine Hejvord. Pomislite na publicitet!
Ovaj posao naprosto ne možete odbiti.
Otkud tvoje zanimanje za slučaj Leonidis, Čarlse?
Kontaktirali su me iz porodice.
Ne znam šta ti treba da se igraš detektiva.
Trebalo bi da si ovde, kao i tvoj otac.
Teško je uskočiti u njegove cipele. - Da znaš.
Šta zapravo hoćeš?
Doktor je ustanovio izuzetno sužene zenice.
Iz testova je zaključio da je uzrok smrti eserin.
Takođe, ovaj... - Poznat kao fizostigmin.
U vidu kapi, koristi se protiv glaukoma,
ili pak, u slučaju da je ubrizgan pravo u krvotok,
može da izazove srčani napad.
I tvoj otac se isto tako naginjao unapred.
Leonidis je bio dijabetičar,
moguće je da je neko zamenio insulin eserinom.
Kapi su bile njegove? - Da.
Znači, do zamene je moglo doći i greškom.
Da. Nemamo slučaj,
a da pokušamo da ga napravimo, porodični advokati bi nas rastrgli.
A štampa? - Čim iko natukne "ubistvo", štampa ima odmah da se sjati.
A ovi Ijudi cene svoju privatnost onoliko koliko cene i svoje bogatstvo.
Kontaktirao te je čIan ili članica porodice? - Članica.
Van svake sumnje?
U redu. Dajem ti dva dana. A onda puštam pse.
Vidite, nisam još odlučio hoću li prihvatiti.
Pa šta onda tražiš ovde?
Ne razumem zašto bi mi se takva porodica poveravala,
ili me uopšte primala. Nisam nikakav autoritet.
Leonidis je imao puno uticajnih prijatelja.
Kao i uticajnih neprijatelja. Bio je kontroverzan lik.
Ponesi sa sobom ove beleške, razmisli,
i čekaj moj poziv.
Hvala ti, Čarlse.
Na čemu? - Hmm.
Što smo večeras išli na ples.
Čarls Hejvord?
Sve u redu?
Znate li išta o krticama? - Bojim se da ne.
Imam čitav arsenal drugog oružja.
Zamke, otrove...
Ponekad koristim grmlje drača. To ih bode, od toga krvare.
Krtice su hemofilijaci. Krvare.
Kao neke evropske kraljevske porodice.
lako puška najbolje odgovara mojim osećanjima.
Vi ste Sofijino njuškalo? - Da. Čarls Hejvord.
Kapija je bila otključana... - Da, očekivali smo vas.
Idit de Havilend.
Moja pokojna sestra je bila Aristidova prva supruga.
Sofija veruje da neko od Bordžija živi pod ovim krovom.
Dramatično, zar ne.
Džozefina!
Džozefina, dadilja te zove!
Hajde, pođi s dadiljom! - U redu, tetka Idit!
Hajde, budi dobra devojčica.
Hajdemo. - Pusti me!
Hajde!
Ne znam šta bismo bez naših starih dadilja.
Vernost je to.
Ovu sam sama izabrala pre mnogo godina.
Zdravo, Čarlse. - Sofija!
Odakle se poznajete vas dvoje?
Sreli smo se u Egiptu, kad sam tamo bila sa Sodebijem.
Spasio mi je život.
Zar ne, Čarlse?
Pa, njen konj se oteo kontroli kod piramida,
uspeo sam da ga ukrotim.
Pfft!
Kako, molim?
Sofija uvek drži stvari pod kontrolom,
kako konje, tako i sve ostalo.
Čarls želi da veruje da me je spasao.
Ah. Drago momče.
Tetka Idit je došla da neguje baku,
a kad je ova umrla,
smatrala je svojom dužnošću da podigne dečake.
Da ih zaštiti od dedinog uticaja.
Ratovali su kao pas i mačka, deda i tetka Idit.
Skresala mu je da je Ijigavi stranac s prstima u sefu, a on njoj da je ograničeni, ksenofobični snob.
Zapravo, mislim da ga je potajno obožavala.
Evo čoveka glavom i bradom.
Znam šta misliš. Prelepa kćer jednog erla,
i doseljenik patuljastog rasta, vrlo neobičan spoj.
Ali, baka ga je zavolela.
Bilo je nečeg egzotičnog i ustreptalog u njemu
što joj se dopadalo.
Je li brak bio srećan? - Vrlo srećan.
Naravno, njihovi prijatelji se međusobno nisu slagali,
a njeni roditelji nisu mogli da ga podnesu.
Zašto ga onda nisu sprečili?
Dedu niko nije mogao da spreči, Čarlse.
Ovde si ga našla? Opiši mi kako.
Donela sam mu doručak.
Kao po običaju? - Da.
Brojtro, deda.
Voleo je da mu ja donesem. - Kako to?
Imali smo... posebnu vezu.
Deda?
Posebnu vezu? Kako to misliš?
Nema veze.
Dobro smo se slagali, to je sve.
Ovo je njegovo kupatilo.
A ovo je fatalni ormarić.
A tamo? - Soba njegove supruge.
Brende? - Da. - Hm.
U mojoj kancelariji si rekla...
pa, rekla si da te je strah.
Vrlo smo čudna porodica, Čarlse.
Mnogo je nemilosrdnosti, i to različite nemilosrdnosti.
To je ono uznemirujuće. Te različitosti.
Kako to misliš? - Baš tako kako sam rekla.
Ako ti trebam, znaš gde da me nađeš.
Da, hvala ti, Sofija.
Jeste li vi detektiv?
Ah, ti mora da si Džozefina. Sofijina sestra.
Drago mi je. - I meni.
Znači, vi otkrivate tajne drugih? - Tako nekako.
Je li ono tvoja kućica na drvetu?
Moja i Justusova. To mi je stariji brat.
Sviđa mi se tvoja sveska.
Šta beležiš u njoj? - Sve ono što znam.
A znam puno toga.
A sad, kad dede više nema,
daleko sam najbistrija osoba u ovoj kući.
Želiš nešto da mi kažeš? - Za sada, ne.
Vidite, ja volim detektivske priče.
A dobra detektivska priča se polako odmotava,
dokazi se prikupljaju i vodi se istraga
pre nego što se slučaj reši.
Jer, ubica nikada nije onaj na koga se isprva sumnja.
Magda vas čeka. - Magda?
Ne voli kad je zovem "mama". Kaže da se tako oseća starom.
"Nigde kao kod kuće"...
Oh, ove cipele su skroz pogrešne.
Suviše frivolne za ovu priliku.
Oprostite, gdine Hejvord. - Ništa.
O, bože!
Toliko sam klareta popila sinoć, glava mi se raspada.
Burgundac mi bolje leži.
Možda da uzmete aspirin?
Aspirin? Hmpf!
Klin se klinom izbija, dragi moj. - Da.
Na Ijutu ranu Ijuta trava.
A šta vi želite? - Za mene je još pomalo rano.
Preslatko.
Pitaću vas kad budete imali troje dece.
Dakle... vi ste glumica?
Očigledno niste nogom kročili u pozorište,
inače biste znali ko sam.
Priznajem, film mi je bliži.
Tako. Za film nikada nisam marila.
lako, imam savršen scenario, moj suprug mi ga je napisao.
Ogoljenje.
Njegov prvi roman. Prepun strasti.
Glavni karakter, mua,
je predivno mračan lik.
Znam da se priča da treba da budem samo komičarka, zbog svog nosa.
Pa, pretpostavljam da bi nam ovo ubistvo dalo mnogo publiciteta, i...
Nastavite. - Je li išta od ovoga uopšte bitno?
Na kraju krajeva, imamo sopstvenu Rut Elis
upravo pod ovim krovom.
Rut Elis je upucala svog Ijubavnika, ne supruga.
Kako god, završila je na vešalima. Tako joj i treba.
Hoćete reći da biste voleli da vidite Brendu Leonidis obešenu?
Izvrćete moje reči.
Da... možda bi trebalo da porazgovaram s vašim suprugom?
U biblioteci je. - Hvala na poklonjenom vremenu.
Je li to sve? - Za danas.
Odlično. Baš sam ogladnela.
Nadam se da vas ne prekidam...
Čarlse, da te upoznam sa svojim ocem, Filipom Leonidisom.
Drago mi je, gospodine. Čarls Hejvord.
Poznavao sam jednog Hejvorda, iz Skotland Jarda.
Legenda o kojoj se priča. - Moj otac.
Dobro mu je išlo. Dok ga nisu ubili.
I nikada nisu otkrili počinioca?
Ne. - I nije neka preporuka.
Oče! - Gdine Leonidis,
Koliko god da vam smeta moja poseta,
garantujem vam da to nije ništa naspram onog
što će vas snaći ako policija odluči da vas opet poseti.
Hajde, potrudi se, molim te. Meni za Ijubav.
Kao da se moja Sofija Ijuti.
Moramo pronaći neko rešenje, gdine Hejvord.
Sugerišete li da bacamo kocku, da ona odluči?
Odlučiće hoćemo li nastavljati ovaj razgovor.
Odaberite broj. - Hoćete li prestati s tim?
Gdine Leonidis, molim vas... - Daću vam broj 4.
Naravno, šanse su vam male...
...a ionako nemam nameru da odgovaram na vaša pitanja.
To ne bi bilo dobro, gospodine.
Mislite li da će malo ilegalnog pritiska iz Skotland Jarda učiniti
da razgovaram s vama? - Da, mislim.
Zato što i ja i Skotland Jard pokušavamo da vam učinimo uslugu, gospodine.
Ah, sveščica. Naravno. Samo žvrljajte.
Vi ste najstariji sin? - Jesam.
Koliko dugo već živite ovde?
Pre deset godina, izgubio sam na pokeru od ljudi od kojih nisam smeo.
Moj otac je to iskoristio da bi mi natakao povodac.
Otud smo ovde. Uz jednu ili dve katastrofe.
Moj otac govori o nekim dramskim komadima moje majke,
koji nisu bili baš uspešni.
Ah, da. Stoga ste joj napisali komad.
Ja sam istoričar.
Bavim se srednjevekovnim slikarstvom i literaturom.
Scenario koji sam napisao supruzi je bio...
unikatne prirode. - Mhm.
Ona i ja živimo za umetnost.
Znači, ne igrate nikakvu ulogu u poslovima svog oca?
Ujka Rodžer rukovodi "Udruženim ugostiteljstvom",
firmom moga dede.
Tako je. To je moj brat.
Uprkos tome što mu je smisao za biznis kao u mungosa.
Ali, novaca vam ne nedostaje?
Nikome u ovoj kući ne nedostaje novca.
Zašto ste onda i dalje ovde?
Zato što je takav bio dogovor. Osim toga,
ko još želi da radi da bi preživeo, gdine Hejvord?
Da li je testament već obznanjen? - Ne. Zašto?
Do sada bi se to dalo očekivati.
Svi znaju šta u njemu piše.
Mislim, svi smo dobro obezbeđeni.
Tako da tu ništa nećete iščeprkati, gdine Hejvord.
Hvala, gdine Leonidis.
Još nešto, za kraj. - Ako baš mora.
Ne delujete kao da vam je žao, gospodine. - Kako, molim?
Vaš otac je mrtav.
A vas kao da se to ne tiče.
Zbogom, gdine Hejvord.
Maleni čovek, gdine Hejvord, čija se velika senka i dalje nadvija.
Velika, i prilično zla senka.
Hm.
Šta to činite?
Zar ne mogu i ja da se igram detektiva?
Osećate se na duvan, što znači da ste se sreli sa Filipom.
Ali ne osećate se na alkohol. Magda, dakle, još nije ustala?
Ne, razgovarali smo.
Odbili ste piće kojim vas je ponudila?
Dobar dečko. Treba čuvati bistru glavu.
Jer, nagrada je na vidiku. Nikakvo čudo da vas Sofija ceni.
Ledi Idit, kada bi vam odgovaralo da porazgovaramo?
Oh, imam posla.
Jesenje orezivanje. - Ah.
Čvrsto verujem u dobrobiti orezivanja.
U svim godišnjim dobima.
Klemensi Leonidis.
Osećajte se kao kod svoje kuće.
Izvinite, vrata su bila otvorena.
Vi ste Sofijin privatni detektiv, zar ne?
Čarls Hejvord.
Da nastavimo u duhu otvorenosti, možda bi trebalo bi da znate
da sam viši farmaceutski savetnik "La Roša".
I? - I da je moja specijalnost
toksikologija biljaka, gdine Hejvord.
Znam sve što se ima znati o otrovima.
I svoj posao ostavljate na poslu?
Rodžere!
Ovde je Sofijin detektiv.
Recite mi, kako to funkcioniše, to što svi živite ovde pod istim krovom?
Ko kaže da funkcioniše?
Gospodine Hejvord!
Tetka Idit mi kaže da ste Sofijin poznanik.
Da, upoznali smo se.
U Kairu. - Ne, ne, izvrsno.
Zar ne, Klemi? Pomoći ćemo kako god možemo
da se ta drolja smesti iza rešetaka. - Dragi!
Ne mogu da verujem da nije mogla da sačeka. Bilo mu je 86, zaboga,
i ubila ga je kao zeca! - Rodžere, dosta.
Vaša supruga je u pravu. Ako ne pazite,
mogli bi vas optužiti za klevetu.
Kako klevetati ubicu? Učinila me je siročetom!
Ljubavi, 55 godina ti je. Dešava se.
U pravu si. Žao mi je. Nastavite, molim vas.
Vi upravljate "Udruženim ugostiteljstvom". Firmom svog oca.
To je samo jedna od kompanija. Prepustio ju je meni,
ali, u pravu ste, njemu pripada.
Sve pripada njemu.
Puno je stanova u kući moga oca.
A poslednji put kad ste razgovarali?
Razgovarali smo neprestano, zašto pitate?
Pitanje je jednostavno.
Kako to mislite? Kako to misli?
Možda da nastavimo neki drugi put? - Znate li šta bih voleo?
Voleo bih da tu ženu zadavim golim rukama. - Ne zna šta priča.
Nije imao vremena da se prilagodi. - Ona je sponzoruša!
Skroz naskroz!
I otrovala je nemoćnog, starog čoveka!
Vaš suprug je temperamentan. - Oh, on ni mrava ne bi zgazio.
Ljubav prema ocu je sasvim prirodna stvar, ali,
ovde skoro da je reč o idolatriji.
To kad ste omiljeni sin nije baš jednostavno.
Da vam pomognem. - Ne, ne.
Molim vas. - Volim kad imam posla,
Naročito sada kada deci više nisam potrebna.
Ili bar ne još zadugo.
To vam je, valjda, sudbina dadilje.
Jeste li jedina posluga ovde?
Da. Samo kuvarica i ja smo sada tu.
Zbog smrti gdina Leonidisa. Žele mir i osamu u kući.
Ali, posluga se ovde ionako često menja.
Ko je ono kraj Sofije?
To je gdin Braun. Dečiji učitelj.
Nežno sa gđom Leonidis.
Ona nije tako jaka kao ostali.
Slobodno? - Uopšte vas nisam tako zamišIjala.
Šta su vam sve napričali o meni, dole, u prizemlju?
Ne mari, mogu da pogodim.
Zveri.
Pa šta ako mi je 37 godina? Venčali smo se iz ljubavi. Šta je tu sporno?
Rođeni su u bogatstvu, stoga misle da ih niko nije dostojan.
Kako ste upoznali svog supruga?
Bila sam plesačica u Las Vegasu.
Da. Hehe.
Bio je tamo poslom.
Jednog dana, ušetao je u kazino u kojem sam radila.
I opazio me je kako plačem.
Molim vas...
da ne pomislite da sam sklona plaču. - Ne.
Ali, bila sam se uvalila u nevolju,
kao neka glupa mala služavka.
Hoćete reći - zatrudneli ste?
Bila sam umorna od muškaraca.
Želela sam dom.
Sanjala sam o nekome finom ko bi se o meni starao.
Onda je rekao - "Sedite. Recite mi šta nije u redu".
Rekoh - "Ne mogu, otpustiće me ako me vide sa mušterijom!"
Rekao je - "Ne, neće. Ovo sve pripada meni".
On je bio vlasnik? - To se nije znalo. Partner iz senke, razumete.
Vaš dolazak ovamo mora da je prilično poremetio odnose.
Zavetovala sam se da ću biti odlična supruga, i bila sam.
Ali, te njegove porodice se nismo mogli otarasiti.
Uvek su se muvali ovuda, grebali se za sve i svašta...
A šta je bilo s bebom?
Na kraju je nije bilo. Greška.
Da li je vaš suprug uveče pratio nekakvu rutinu?
Pa, voleo je da gleda televiziju.
Dolazio bi ovamo,
ovo je bila njegova fotelja.
Ponekad bih pustila muziku, i posmatrao bi me dok igram.
To je veoma voleo.
Ponekad bi čitave večeri provodio
sa gdinom Braunom, dečijim učiteljem.
Dobro su se slagali.
Na čemu su radili?
Aristid je pisao svoje memoare.
Ah.
Imam za vas jedno delikatno pitanje, gospođo.
Zovite me Brenda.
Ovaj, insulin... - Da?
Da li je vaš muž sam sebi davao injekcije?
Da, ali te noći...
...ja sam mu je dala. Tražio je to od mene.
Rekao je da je umoran, i zamolio je mene.
U redu.
Dadilja kaže da neki iz porodice sumnjaju na otrov. - Da.
Ta mogućnost postoji. - Eto, vidite li?
Ja sam ga ubila. Policija će naći moje otiske prstiju na bočici i na špricu.
Ali, na bočici je pisalo "insulin", ne otrov!
I da sam ubica, svoje otiske bih obrisala,
zar ne?
Zar ne?!
KAIRO - ŠEST MESECI PRE TOGA
Gospodine... - Sedi.
Poznaješ li ovu ženu? - Da. Sofija de Havilend.
Radi u Sodebiju.
Ne pripušta nikoga k sebi. Ali, priča se
da se vas dvoje lepo slažete. Znaš li ko je ovaj čovek?
Aristid Leonidis.
Pa, pravo ime ove žene je Sofija Leonidis.
Njegova unuka.
To ti nije pomenula, zar ne?
Vidiš, zasigurno znamo da je Leonidis sarađivao sa CIOm
još od grčkog građanskog rata. Ali ne znamo zašto.
I imajući u vidu šta se trenutno dešava
u ovoj zemlji,
želimo da budemo sigurni da su njeno prisustvo ovde,
kao i činjenica da krije svoj pravi identitet,
samo podudarnosti.
Siguran sam da postoji razlog... - Vidi ovamo:
Na smrt se dosađuješ u ambasadi, i želiš da pređeš u obaveštajce, zar ne?
Tako je. - E, onda smatraj da ti je ona ulaznica.
Ne, ne, ne!
Tražio sam vas. - Šta vi radite ovde?
Ovo je... - Radna soba gdina Leonidisa, znam.
A šta vi radite ovde? - Ja ovde imam pristupa.
Vidim.
Vi ste, znači, taj privatni detektiv
i želite da me ispitujete? - Da.
Justusa još nisam upoznao, šta mi možete reći o njemu?
On je ono što danas zovu tinejdžerom.
Buntovan. Ljutit. Prezire autoritet.
Voli rokenrol.
Misli svojom glavom, što je priličan uspeh u ovoj kući,
i ne voli kućno podučavanje.
- Zašto je to onda tako? Gdin Leonidis je rekao da je to zato
što je dečak bio slabačak. Bio bi maltretiran u školi.
Ali, vi se s time ne slažete?
Kod gdina Leonidisa nije bilo pogovora.
Pomagali ste mu pri memoarima? - Da, ali...
to su vrlo poverljive stvari. - Radili ste zajedno te večeri?
Da, do kasno. Nekoliko prekida.
Posetioci? - Da.
Prvo Rodžer a potom Magda. - Znate li šta su hteli?
Ni jedno ni drugo nisu baš suptilni.
Rodžer je bio usred neke poslovne krize
a Magda je želela da gdin Leonidis finansira njen film.
Ah, "Ogoljenje".
Je li pristao? - Ne.
Ona glumi u komadima koje niko ne gleda,
a njen muž piše knjige koje niko ne čita.
Šta ti Ijudi uopšte znaju o svetu oko sebe?
Je li bilo još koga te noći? - Sofija.
Ona je nešto diskretnija od ostalih.
To je kuća u kojoj je gdin Leonidis rođen.
Želeo bih da vidim kopiju memoara. - Postoji samo original.
Onda, original.
Nestao je.
Vama sleduje samo ovo.
Kako se zove ta kornjača? - Salome. Mama je igrala u komadu koji se tako zvao.
Bez većeg uspeha, bojim se. Salome je plesala pred kraljem Herodom,
i to mu se toliko dopalo
da joj je rekao da traži od njega šta god zaželi.
Jeste li završili sa ispitivanjem? - Mm. Za danas.
Jeste li šta otkrili?
Znaš, Džozefina,
prva runda ispitivanja nije toliko o otkrićima,
koliko je o tome da pojmiš s čim se suočavaš.
Srećni ste što razgovaraju s vama.
Mi, kao porodica, baš i ne razgovaramo mnogo.
Osim Magde, naravno. Ali ona samo priča o sebi.
Mora da si tužna što si izgubila dedu.
Ne naročito. Nisam ga volela. Sprečio je da odem na balet.
Rekao je da to nije za mene. A ja mnogo volim balet.
Žao mi je.
Šta mi možeš reći o gdinu Braunu?
Lorens je u vezi sa Brendom.
Pišu jedno drugom pisma. Strašno sladunjava.
Lorens je sladunjav. - Otkud ti to znaš?
"Oh, najdraža moja,
potrebna si mi više nego vazduh koji dišem!"
IzmišIjaš, zar ne? - A znam i gde ih kriju.
Svašta ja znam. Prisluškujem pred vratima.
Na mene niko u kući ne obraća pažnju.
Svi su suviše sebični.
Ali, ja obraćam pažnju na njih.
Doviđenja, gdine Hejvud. - Doviđenja.
Zdravo, dušo. - Zdravo.
Jeste li bliže svom plenu, gdine Hejvord?
Ledi Idit. - Da.
Pitam se, jesu li kapije noću zaključane? - Bez izuzetka.
Aristid je čvrsto verovao u komunističku pretnju.
Lično ne verujem da u ovom mestašcu
postoji baš tako aktivna ćelija.
Osim ako ne mislite na našeg gdina Brauna.
Intelektualac je, zar ne?
Mogu li nešto direktno da vas pitam?
To su jedina zanimljiva pitanja.
Šta nije u redu s Ijudima u ovoj kući?
Ha! Baš direktno pitanje.
Izvinite. - Ne mari.
Strast.
Ova kuća je staklenik potisnutih strasti.
Eto šta se desi
kada je osoba koju volite najviše na svetu,
ona za koju biste dali život,
ujedno i ona koju najviše mrzite.
Sigurna sam da me razumete, gdine Hejvord.
U suprotnom, ni sami ne biste bili ovde,
zar ne?
Halo?
Brente, ovde Čarls Hejvord.
Čarli, kakvo iznenađenje.
Kako mogu da ti pomognem, druže?
Aristid Leonidis.
Šta s njim?
Šta radiš ovde?
Ne, Čarlse. Pitanje glasi...
Šta trenutno imaš u planu?
Ne plašiš se?
Ni malo! - Trebalo bi.
Sviđa ti se?
Hajdemo gore.
Moj deda je želeo da ga držim u dodiru s ovime.
S time šta rade mladi. S muzičkom scenom.
Verovao je da je u tome poslovna budućnost.
Dokolica, zabava.
Valjda je na to mislio kad bi govorio
da je čitav svet omekšao posle rata.
Znači, otud i Las Vegas?
Ni ti, znači, nećeš da govoriš o njegovim memoarima?
Znaš, video sam jednu tvoju sliku.
Kao balerine.
To je bilo kad sam bila devojčica,
pre nego što sam povredila koleno.
Bila si slatkiš. - Zaveži i pripali mi prokletu cigaretu.
Čarlse, ovoj devojčici se pleše.
Baš kao u Kairu.
Poslednji testament Aristida Leonidisa,
koji sam ja sastavio a on potpisao,
pred svim članovima svoje porodice,
na dan 24. jula 1957.
U kome su svi oni bogato i pravedno zastupljeni.
Ipak, gdine Hejvord,
gđica Leonidis mi je izričito zapovedila
da vam na raspolaganje stavim sve informacije koje želite.
Nadam se, ipak, da mogu da računam na vašu apsolutnu diskreciju.
Svakako. - Jer, kako sam upravo obavestio porodicu,
tek ovog jutra smo primetili da testamentu nedostaje potpis.
Svi prisutni, uključujući tu i mene,
videli smo - ili smo mislili da vidimo - kako potpisuje.
Dakle - umro je bez oporuke? - Tako izgleda.
Ali, to znači...
...da je glavni naslednik, naravno,
druga gospođa Leonidis.
Brenda. - Baš tako.
Džozefina!
Oh, lepo, lepo. - Šta hoćete?
Znam za testament.
A znam i da ste sa svojim ocem imali gadnu svađu
u večeri u kojoj je umro.
Možda pucam u prazno, ali,
da li je to bilo u vezi sa predstojećim slomom
"Udruženog ugostiteljstva"?
Izuzetan ste nametljivac, gdine Hejvord.
Mislila sam da bi vam čaj...
O čemu se, dakle radilo?
Poslednji pokušaj da ubedite oca da vas izvuče iz bule?
I odbio je?
Glasi na "Udruženo ugostiteljstvo".
Ček na dva miliona funti.
Ovaj iznos bi rešio probleme najvećeg broja Ijudi.
Ali ne i moje. Uvek sam ga izneveravao,
ali, uvek bi mi praštao i pomagao mi,
iznova i iznova.
Te večeri,
Klemensi mi je rekla da uništim ovaj ček.
Rekla je da sam gotov ako od oca prihvatim jedan jedini novčić.
Ali, ja nisam tako odlučan kao moja žena.
I sledećeg jutra...
bio je mrtav.
Tu si!
Ne bi trebalo da se tako prikradaš Ijudima!
Oni koji prisluškuju obično o sebi čuju ono što zaslužuju.
I skloni tu užasnu svesku.
Halo? - Druškane, prate te.
Da, znam. Mislio sam da su tvoji.
Oh, nas ne bi tako lako primetio.
Dakle, imaš li nešto za mene?
Samo ako mi kažeš zašto si napustio Forin Ofis. Obećavao si.
A slobodnom svetu trebaju Ijudi kao što si ti.
Slobodan svet... Daj, molim te.
Da, u redu. Leonidis je bio naš prijatelj.
Ali ne verujem da njegova smrt ima ikakve veze s tim.
U kakvoj je šemi bio s vama? - Pomagao nam je tokom građanskog rata u Grčkoj,
finansirao brojna anti-komunistička udruženja.
Mhm. - Davao je novac pravim Ijudima.
Zauzvrat, pomogli smo mu u Sjedinjenim državama.
Da prekrije neke svoje prljave tragove.
Što objašnjava Las Vegas. - Bio je čudna fela.
Video je sebe kao sledećeg Aleksandra Makedonskog
ili tako nekako. Imponovala su mu carstva.
A britansko carstvo se raspada.
Svako dočeka svoj trenutak. - I to je sve?
Vidi: svi žele da znaju ko ga je ubio,
a niko nema ni maglovitu predstavu.
Govorimo o mnogo novca.
Taj tip je bio svuda. Kao hobotnica.
Dakle - ko ima koristi od njegove smrti?
Suviše je očigledno.
Možda tvoj prijatelj u kolima može da nam pomogne.
Hej, verujem da imamo zajedničkog prijatelja.
Kako? - Tvoju ženu.
Šta? Šta...
Hej, napolje! Napolje!
Smiri se. Samo želimo da znamo ko si.
Hej, hej. Eto. Da vidimo.
Ohoho. Čarlse,
da te upoznam sa narednikom Gloverom iz Skotland Jarda.
Ha ha ha. Polako, polako, bucko.
Kog ste đavola...? - Čarlse, nije tako loše kao što izgleda.
Mislio sam, budući da ste bili prijatelj mom ocu,
da ćete u mene imati više poverenja.
Obećao sam mu da ću paziti na tebe.
Ozbiljno tvrdite da ste poslali ovog klovna da me štiti?
Ako je iko... - Zaveži, Glovere.
U pravu je, ti jesi klovn. A sad odlazi odavde.
Čarlse, moraš razumeti, pod velikim sam pritiskom.
U sve je umešana politika. Stvari su osetljive.
A s tvojom istorijom... - Molim? Kakvom istorijom?
U Kairu. - Bio sam diplomata. - Naravno.
A ja sam vojvotkinja.
A sada, daj mi nešto. Bar nešto, da obnovim poverenje u tebe.
U redu. Bilo ko od njih je to mogao da učini.
Svi su imali sredstva i mogućnost.
Motiv? - Oh.
Bes, Ijubomora, ljubav, pohlepa. Birajte.
Znači, nema komunista, mafije iz Las Vegasa, CIA zavere?
I mi istražujemo. Tiho.
Ali ti u tu kuću možeš ući bez naloga.
Vrati se tamo, i otkrij ko je ubio prokletog patuljka!
Brenda priznaje da mu je dala fatalnu injekciju,
ali bilo ko je mogao da zameni te dve bočice.
Uključujući i nju.
Uključujući i njega! Reci mi ovo:
Kako je Brenda mogla znati koje bi posledice bile
ako bi zamenila insulin kapima za oči?
Oh, svi smo to znali. Svečano nam je to ispričao
tokom svog 86 rođendana. Vrlo detaljno nam je objasnio
kako ga se možemo otarasiti.
Da, imao je vrlo uvrnut smisao za humor.
Bila si s njim te večeri?
Da, hteo je da razgovara o porodičnim stvarima.
Porodica mu je bila sve.
A šta mi možeš reći o Lorensu Braunu?
Da li si znala da je bio u vezi sa Brendom?
Pretpostavljala sam da se nešto dešava.
A šta da je to otkrio i tvoj deda?
Sigurna sam da je znao sve o tome.
I nije se bunio?
Vrlo je moguće da je, kad je izabrao Lorensa
za učitelja svojoj deci,
takođe odabrao Brendinog...
Da. - Da čini Brendu srećnom.
Onda pretpostavljam da znaš da testament nije potpisao?
Pa, da. Iznenađenje. - Znači, Brenda dobija sve!
Uključujući, rekao bih, i poslednji ekser u svom sanduku.
Čemu žurba? - Čujem da napredujete.
Ali nećete biti onaj koji rešava ovaj slučaj.
Zapravo, vi ste Votson. - Ma je li?
Pa, prosvetli me, onda, Holmse...
...o onim pismima. - Kakvim pismima?
O pismima koje su navodno Brenda i Lorens
pisali jedno drugome.
Oh, to sam izmislila. Često izmišIjam.
To rasteruje dosadu. - Ne verujem ti.
Siguran sam da štošta znaš.
Ljudi ponekad ne znaju šta znaju. - Tu si!
Šta sad hoćeš, nano?
Spremila sam ti vruću čokoladu.
Vidi na šta ličiš! Baletanke su ti skroz blatnjave.
Ne volim toplu čokoladu!
Praviš je samo da bi je sama pila.
Lepše ćeš spavati.
Nije istina sve što pričaju na televiziji, nano!
Pusti me na miru!
Gospodine Hejvord. - Prijatan dan.
Šta je?
Rekla bih da nas očekuje još jedno ubistvo, zar ne, Votsone?
Još jedno ubistvo, Holmse? - Uvek bude još jedno ubistvo.
Neko ko nešto zna je oduvan
pre nego što može da otkrije šta zna.
Nisam rekao da možete ući.
Pardon, mislio sam da si čuo da kucam.
Znam da svi drugi magarci ove kuće jedva čekaju da ih preslišavate, ali ja, ne.
Dosađujete mi.
Učitelj, gdin Braun, kakvim ti se čini?
Rekao bih da mu nije loše.
Hoću reći, zar nije tako? lako jeste malo čudno,
da vam se dopada supruga vašeg dede.
Oh, izvinite ako sam vas šokirao.
Činjenica je da se baka svima dopada.
Ujka Rodžeru, na primer. Vidi se.
Dedu mora da je grdno zabavljalo
da pusti lisicu u kokošarnik i gleda kako perje leti.
Jedno pitanje za vas, gosin detektiv.
Ne znam ima li šta što ti mogu reći
a da ti to već ne znaš.
Oh, ima. Jeste li kresnuli moju sestru u Kairu?
Vidi, tvoj deda se još nije ni ohladio.
Ništa loše. Jedan kapitalista manje.
Molim te. Ne znaš o čemu pričaš.
Nisam vas čuo. Jeste li kresnuli moju sestru?
Stvarno ti je drago što ti je deda mrtav?
Bio je kontrol frik koji je manipulisao tuđim životima.
Sadistička svinja, čija pompeznost se nije dala podneti,
dobila je šta je tražila.
Ali ne verujem da je to Brendino delo. Nije dovoljno bistra.
Mada je moguće da joj je to neko namestio...
neko bistriji.
Hm.
Prešlo vam je u naviku da upadate gde vam pada na pamet, zar ne?
Šta želite? - Samo trenutak.
Kada se Brenda prvi put doselila ovamo,
da li je to poremetilo ravnotežu u kući?
Ravnoteža je ostala da stoji uspravno, koliko se sećam.
Niti je bilo konzumacije zabranjenog voća,
ako na to ciljate. Sad stvarno morate poći.
Oprostili ste mu? - Nema šta da se prašta. Detinja zacopanost.
Ah, tako. I Ijubav se pretvorila u mržnju?
Moj suprug prezire Brendu
zato što veruje da je ona ubica njegovog oca.
Vrlo jednostavno. - Ali vi se ne slažete.
Mislite drugačije? - Moram da insistiram.
Nisam još završio. - Ne verujem...
Vaš muž mi je pokazao ček koji mu je dao njegov otac.
Vi ste mu rekli da ga pocepa.
Što nije uradio. Tada ste shvatili
da odavde nema bekstva sve dok je vaš svekar živ? - Da.
Tačno ta misao mi je prošla kroz glavu.
Ali, sad je mrtav. Stoga, može nam se.
Samo još nešto...
Sofija?
Šta to radiš?
Spaljuješ dokazni materijal?!
Zaboga!
Upravo je zvao reporter iz "Tajmsa".
Ako on zna, uskoro će i svi drugi.
Vidi, u tim memoarima nije bilo ničega od interesa u vezi sa ubistvom. Veruj mi.
Da ti verujem?!
Tokom rata je bio razgranao posao.
Bombe.
Prvo sravniš grad sa zemljom, a onda dođeš da ga ponovo izgradiš.
Nisam sigurna da o tome treba da se zna.
O tome i još po nečemu. - I o tome ćeš ti odlučivati, je li?
Tako je. I šta mi možeš, Čarlse?
Šta ti uopšte znaš o poverenju?
Šta nije u redu?
Motor neće da upali.
Baš je neuviđavan. Puno je slobodnog mesta kod nas,
neko će ga popraviti ujutro.
Sigurna si?
Tetka Idit, svuda sam te tražila. Gde si bila?
To su moje stvari, draga.
Koga to srećem u ovaj pozni čas! - Kola su mi se pokvarila.
Ah, kakva šteta. Baš fina kola.
Za one koji tapkaju u mestu.
U tome i jeste problem. Iz treće ruke je.
Želite li da vas odbacim kući? - Pozvala sam Čarlsa da ovde prenoći.
Gle!
To je mnogo zanimljivija ideja.
Vidi, vidi! Ne sećam se ovoliko Ijudi oko stola
još otkad je deda umro.
Šta će ona ovde? - Dadiljo!
Ne date mi da se zabavljam s vama. - Nema zabave u ovoj kući, dušice.
Džozefina! Spremila sam je za spavanje, ledi Idit.
Očigledno da je umakla. - Umakla? Ovo nije zatvor.
Neću u krevet, tetka Idit. Hoću da ostanem ovde.
Bojim se da nemaš izbora, mila moja.
Uz osmeh, prevrtljivice moja mala.
Moraćete sve da mi prepričate, Votsone.
Ova mlada dama ide u Švajcarsku, što pre to bolje.
Ne valja da bude upetljana u ove užasne stvari.
Ti si želela da odrastaju ovde. - Želela sam da budu disciplinovani,
a ne da deda nadgleda svaki njihov korak.
Otkud sam mogla znati da će mi materinstvo biti preoteto?
Ponekad se pitam zašto si uopšte i želela decu, Magda.
Čim su se rodili, pobegla si
u najudaljeniji provincijski teatar koji si mogla naći.
Ima nešto zbilja dirljivo u Ijubavi jedne usedelice
prema potomstvu svoje sestre. Dirljivo, a pomalo i očajno.
Čestitam, majko. Još jedan gala performans.
Ne mari, Sofija. Preživela sam dva svetska rata,
preživeću i Magdine pijane strelice.
Džozefina je u pravu. Vaše prisustvo nas je sve okupilo.
S jednim primetnim izuzetkom.
Miris krvi.
Nisam razumeo da vaš boravak ovde
uključuje prenoćište i obrok, gdine Hejvord.
Oče, Čarls je moj gost. - Gosti obično ne njuškaju okolo,
sumnjičeći domaćina za ubistvo!
Sigurna sam da nas sve vidi kao moguće ubice.
I teško ga je kriviti zbog toga.
Onda, Čarlse,
kako bi bilo da vama postavimo direktno pitanje?
Kome su ubice nalik?
Pa, ovaj, vama...
meni...
svakome.
Temperamentni,
hladnokrvni...
Dele jednu ili dve osobine:
Taštinu,
izopačenu moralnost,
nedostatak empatije.
Ubice obično misle da su iznad pravila i zakona
kojima se povinuju obični smrtnici.
Ha. Taj opis odgovara svakom članu ove porodice.
Ne zavidim vam.
Svašta, to je najlakši posao na svetu. Potpuno jednostavan.
Povući ću se u svoju sobu. - Lepo je da si uopšte i sišla.
Budući da mu ni na sahranu nisi došla.
Ne bih to podnela.
Misliš, čula si vremensku prognozu?
Niko ne voli sahrane, ali mogla si bar malo da se potrudiš!
Na kraju krajeva, dobijaš sav naš novac!
Kako li si samo omađijala tog jadnog, starog slatkiša?
Aristid je voleo plesačice. To svi znate.
Ti nisi bila plesačica, već devojka na sceni u bikiniju.
Što i dalje ne objašnjava zašto nije potpisao testament.
Rekla sam sve što sam imala gdinu Hejvordu.
Svakako nam ne treba detektiv u kući da bismo jedni drugima govorili istinu.
Oh Magda, je li to iz predstave "Ostaci gospođe Čejni"?
Ne, nije. Ali, ako moraš da znaš,
iz trilera je koji sam igrala u Frintonu.
Nemam šta da dodam.
Priznaj, Brenda...
radije bi bila sa Lorensom. Jeste li oboje umešani u ovo?
Nego šta su.
Nadam se da ovoliki novac neće suviše opteretiti vaše principe, gdine Braun.
Brenda ima svog ličnog komunjaru - pod krevetom.
Tu ga držiš?
Ne poznaješ me. Niko od vas me ne poznaje.
Oh, znamo te. Bar znamo tvoj tip.
Uh, mama je rešila da rastura. - Nisam ga ubila! Nedostaje mi.
Bilo ko od vas je mogao poželeti da ga nema!
Kako to, pobogu, misliš? - Scenario za film?
Razlog tome što je odbio da finansira film je, siguran sam,
zato što je znao da će to biti trijumf koji bi nas osamostalio.
Ma da. Nije ga ni pročitao.
Šta?
Ja sam ga pročitao.
Znači sve je tvoje maslo!
Ne, zapravo, ja sam rekao da je dosta dobar.
Ali on je hteo da bacamo novčić u vis,
pošto nismo imali kocku.
I bilo je "pismo-glava".
I izgubili ste.
I rekao je da je to poetska pravda.
Shvataš li sada zašto nisam htela da se petljaš s mojom familijom?
Hajde, Sofija. Ništa kao malo iskrene ispovesti.
Pod uslovom da iskrenost živi pod ovim krovom.
U tome i jeste poenta.
Za razliku od svih vas, ja sam ga usrećila.
Zato mi je ostavio sav novac.
Pa...
Žao mi je što prekidam ovo idilični porodični skup,
ali, sada ja imam nešto da izjavim.
Džozefina je bila u pravu. Zabavno veče.
Ne posebno.
Rodžer i ja odlazimo...
zauvek.
Negde fino?
Barbados. - Puno otrovnog bilja,
taman za Klemensi.
Nameravamo da tamo podignemo i finansiramo sirotište.
Nekima baš lepo ide u životu.
Pomislilo bi se da je Rodžer već zadovoljio
sve tvoje potrebe za decom.
Zar ti nikad nije muka od sopstvene superiornosti?
Uništi porodični biznis pa onda zbriši na Barbados!
Baš liči na mog brata!
Bolje i to nego prokockati sve na rivijeri!
Jadni Rodžer, nema predstavu kako život može biti zabavan.
Odabrao je mene.
Da.
I svaki bogovetni dan se pitam zašto.
Ali, nikada od njega nisam tražio
da me voli više nego tebe.
Da, Justuse?
Imam pitanje za Sofiju.
Da li te je gdin Hejvord kresnuo u Kairu?
Nije bio sasvim jasan kad sam ga pitao. - Ne budi prost, Justuse!
Dobar osećaj za teatralnost.
Možeš li objasniti kakve to veze ima
sa ovom diskusijom, dečače dragi?
Zapravo, ima puno veze.
Šta ako je ona ubica?
I zajedno su u tome...
Vidiš?
Sad su se ustremili na tebe.
Ti ljudi...
zlo navire iz njih.
Čarlse, tako me je strah! Šta će sada biti?
Hoće li novinari biti užasni? - Nemoj davati ikakve izjave.
Treba da uzmeš sebi advokata koji će ti reći šta da činiš a šta ne.
Treba mi neko kao ti, Čarlse.
Samo se drži, drži jezik za zubima, i sve će biti u redu.
Stvarno to misliš?
I tebe se, znači, dočepala. Znala sam.
Sofija, sačekaj.
Sofija, stani!
Isti si kao i svi oni.
Što ne spavaš s njom, pa da smo mirni. - Ne. Prekini s tim!
Mogu da vidim stvari iz njenog ugla, to je sve.
Uh, ala smo odjednom moralni!
Mora joj se priznati, ima poseban talenat
da deli Ijude.
Sada deli i nas. - O čemu to pričaš?
Nas nije Brenda podelila, ti si me ostavila u Kairu!
Heh. Da.
Pitaš li se ikada zašto?
Molim te...
Odlazi, Čarlse! Otpušten si.
Policiju nećeš moći da otpustiš!
Sofija!
Oh, vi ste. Mislila sam da je neko drugi.
Šta ti radiš ovde? - Isto što i vi. Istražujem.
Ovde? - Moram da idem.
Čekaj!
Džozefina!
Senzacionalističko smeće.
Kao da vas je valjak pregazio.
Pa, sinoć sam imao blizak susret sa psima vašeg muža.
Lepo vam stoji.
Sve u redu?
Nismo oduvek bili ovakvi, moj muž i ja.
Nekada smo bili najglamurozniji londonski par,
puni časopisi slika.
Bili smo model drugima.
Pitam se šta se to desilo...
Znate, Čarlse,
ti psi su trenirani za napad.
Mogli bi vas ubiti za tren oka ako stvarno tako požele.
Šta hoćete reći? - Kao i svima nama,
dopadate im se!
Stigao je auto-mehaničar da vam
popravlja kola, gdine Hejvord. - Dobro.
Oh, ti novinari su neumorni!
Anlaser kabl. Nema ga.
Da. Ovaj...
Neka to ostane među nama.
Čarlse, telefon za tebe.
Viši inspektor Taverner iz Skotland Jarda.
Imao sam zapaljenje pluća. Je li to zločin?
Pokušavamo da utvrdimo činjenice, gdine Agrodopulos.
Da li ste znali da je gdin Leonidis pokojni?
Tek kad sam video u novinama.
Mislite da mi sin svakodnevno u bolnici
čita čitulje iz novina? Heh.
Kako ste se upoznali sa Leonidisom?
Pomogao mi je kad sam došao u London.
Otkud to?
Mi Grci se držimo zajedno. Eto otkud.
Vidite, ja ništa ne znam. Dao mi je koverat.
Kad je umro, odneo sam ga Gejtskilu.
I niste ga otvarali?
Koverat je bio zapečaćen i neoštećen.
Poznajete li advokate koji su sačinili ovaj novi testament?
Ne lično, ali poznato mi je da ih je gdin Leonidis koristio za svoje druge poslove.
A vi ste egzekutor. - Da, ali bez entuzijazma.
Udovici je ostavio omanju sumu, ostatak poseda ide jedinom nasledniku,
unuci, Sofiji.
Da?
Zvali su iz doma porodice Leonidis,
Neko je pokušao da ubije devojčicu.
Bože!
Neko je presekao konopac. - Ko ju je pronašao? - Ja.
Moj otac je pošao s njom u ambulantnim kolima. - Seća li se ičega?
Nije bila pri svesti. Mora da je pala s velike visine.
Siroto moje anđelče! - Majko, mogu te odbaciti tamo, ako želiš.
Pa, nema žurbe. Filip kaže da rade sve što mogu.
Ali, ako želiš da usrećiš svoju majku,
ne bih odbila džin i tonik.
Video sam vas sinoć u kući na drvetu.
Mislio sam da ste provalnik, zato sam pustio pse.
Došao je neko po imenu Gejtskil, gospodine.
Oh, primite ga.
Šta Gejtskil traži ovde?
Kakav nered...
Ovo je scena zločina, ledi Idit.
Takođe je i moj dom.
Tako nepravedno!
Šta se zbiva?
Zašto je Gejtskil ovde? - Pitaj Sofiju.
Pa, da krunišemo kraljicu Sofiju!
Dozvolite da vam čestitam, Sofija,
veoma ste bogata žena.
Sugerisao bih vam da sopstveni testament
sačinite što pre.
Prijatan dan svima.
Madam Sofija...
Tvoja majka, slomljena i bez prebijene pare,
moli te za milostinju.
Novčić ili dva, draga.
Tvoja mama bi da glumi u filmovima.
Zbilja vrlo duhovito, draga,
ali ovo nije trenutak za ludiranje.
Pretpostavljam da ćeš Rodžera izvući iz bule.
Nama ne treba nikakav novac!
Prodaću "Udruženo ugostiteljstvo". - Dobra devojčica.
Ne treba sipati novac u rupu bez dna.
Ja sam bio njegov najstariji sin,
ali, da mi tako zabije nož u leđa u samrtnom trenutku...
Pogledajte se oboje na šta ličite!
Očajni i poniženi što ćete od sad morati da prosite pred Sofijinim vratima.
Izlazi iz ove sobe. Odmah!
Čuvaj se lešinara, sestrice mila.
Puno je toga na tvojim plećima.
Mislim da se pomalo zaboravljamo.
Filipe, reci...
kako je draga Džozefina?
Oh, žao mi je.
Biće sve u redu, ništa slomljeno, bogu hvala.
Držaće je još malo na posmatranju.
Pametno. Ne treba da je u ovoj kući. Suviše je opasno.
Koliko god zabavna bila, meni je dosta ove drame.
I Rodžer treba da ide odavde. Spakovaćemo se, i otići.
Čestitke, draga moja.
Nešto mi govori da je dobro odabrao.
Sofija...
Izuzetno si pametna žena. Osim toga, od de Hevilendovih si.
Znam šta je potrebno da bi se vladalo situacijom
i to nije uvek prijatno.
Stoga želim da ne zaboraviš -
da će ti loza pomoći da spoznaš šta je najvažnije u životu.
Osećaj za sklad.
Pa, anđele moj,
da porazgovaramo sada o "Ogoljenju".
Žao mi je, tata.
Ali to je delo tvoga oca!
Barem pročitaj tu prokletu stvar.
To bi samo produžilo agoniju.
Tata...
Deda je uvek govorio da bogatstvo ne traje predugo ako se deli među najslabijim članovima porodice.
O njemu treba da vode računa čvrste ruke.
Jesi li znala za testament, Sofija? - Jesam.
Zloća sam, zar ne...?
Prvi put je to pomenuo kad su stvari pošle naopako u Kairu.
Rekao je da treba da se vratim u Englesku,
da bi me on naučio kako da rukovodim njegovim carstvom.
Zato si me ostavila...
Zato, a i zato što si me špijunirao.
To je preteška reč.
Slomio si mi srce, Čarlse.
I podneo sam ostavku.
Zašto mi nisi rekla za testament?
Ne znam. Kad ga nije bilo,
pomislila sam da deda opet zbija šalu.
Voleo je da se igra Ijudima.
To vam je u krvi. - To je i on mislio.
Govorio je da izgledam kao de Havilendova,
ali da je krv u mojim žilama Leonidisova.
Stoga sam potpuno neodoljiva. - Biće da je u pravu.
Stvarno misliš da bih bila u stanju da ga ubijem?
Ne, Sofija...
Možda je gdin Braun prešao u baštovane,
ili mu je podmetnuto.
Pomalo suviše očigledno. - Ide u prilog tvojoj devojci.
Za ovakav ćup zlatnika vredi i ubiti.
Ona nije moja devojka.
Preuzimam ovu istragu, Čarlse. Ti si kompromitovan.
Treba da si sa ostalima.. - Sa osumnjičenima?
Ako ti tako kažeš.
To su baštenske makaze ledi Idit. I ništa ne dokazuju.
Bilo kakav nož je mogao preseći taj konopac.
Ono što nam treba je direktan dokaz intimne veze
između gdina Brauna i gđe Leonidis.
Šališ se, Čarlse. - Bojim se da ne.
Pa...
Kreni ti prvi. - U redu.
Čarlse? - Da, gospodine?
Je li ovo ono što ugledni šef policije
treba da čini u poodmaklom dobu?
Hehehe.
Aleluja!
"Oh Lorense, dragi, moja jedina, verna Ijubavi...
Ne mogu da mislim na prošlu noć, jer će mi se srce raspući.
Neće proći dugo, i bićemo zajedno. "
"Draga moja...
da li je Ijubavna nestrpljivost zločin ili pak vrlina?
Ne želim da pati, ne nakon sve njegove pažnje,
ali, želim da ga nema".
Gospođo Leonidis,
moram vas zamoliti da pođete sa mnom u Skotland Jard.
Kako, molim?
Sve što budete rekli može biti zabeleženo i iskorišćeno kao dokaz protiv vas.
Razumete li?
Ali, ja ovo nisam napisala.
Molim vas, gđo Leonidis...
Nikada ne bih uradila ništa slično.
Budite dostojanstveni pred njima.
Ja to nisam napisala!
Nikada to ne bih!
Ne, to su oni! Oni!
Mora da ste srećni! - Trunućeš u paklu.
Licemeru stari! Tatin mali dečko.
Nisam te se mogla otarasiti kad sam ovamo došla!
Čarli, pomozi mi!
Namestili su nam ovo jer nismo deo njihovog sveta!
Ne daj da te prevare.
Molim te, Čarlse!
Namestili su nam ovo!
Nismo imali šanse protiv njih.
Pa, ova predstava me je potpuno apsorbovala.
Majko, ako je Brenda kriva, ići će na vešala.
Dosta. - Treba da je muče do smrti!
Dok ti uživaš gledajući.
On nije bio tvoj otac. Voleo sam svog oca. Razumeš li? Voleo.
Više nego što ćeš mene ikada voleti.
Je l' bolje sada?
Želim da Brenda ima vrhunskog advokada.
Šta košta da košta, platićemo.
Uvek je ovo za nju bila preduboka voda.
Sirotica.
Gde ideš?
Imam posla u gradu, draga.
Pa, Čarlse,
Iskupio si se u poslednjem trenutku.
Moram priznati, bez tebe ne bih mogao.
Dokazni materijal skoro u potpunosti počiva na podudarnostima.
Kod ubistva najčešće tako i jeste.
Mnogo zavisi od utiska koji će ostaviti na porotu.
I, ako ti zatreba normalno zaposlenje,
znaš gde ćeš me naći.
O čemu razmišIjaš, Čarlse?
Da sam to možda i dalje ja?
I da sam se izvukla zdrava i čitava,
sa svim novcem, zahvaljujući tebi.
I da sam te zato i odabrala.
Ta pisma su mogla biti falsifikat, zar ne?
Novine pišu o vama!
Pomogli ste da se slučaj reši!
Dobro jutro, gđice Akrojd. - Oh, gdine Hejvord,
ovo je ono što vam je trebalo!
Sada ćemo moći da pozovemo dekoratere... i sve ostalo...
Tu smo, dušice. Pođi s dadiljom.
Tu si!
Tako mi je drago što te vidim!
Toliko toga sam propustila.
Nisu morali da me drže u bolnici baš toliko.
Ne Ijuti se, mala moja prevrtljivice.
Prekini da je tako zoveš, Magda.
To kako se obraćam svojoj kćeri, tetkice,
nisu tvoja posla.
Džozefina, draga, vratila si se.
Reci mi, kako su reagovali Brenda i Lorens?
Jesu li molili za milost? - Radije bih da ne govoriš tako.
Pronašli su Ijubavna pisma na balkonu kule.
Znala sam! Moram sve da zapišem u svoju svesku.
E pa, odoh ja.
Džozefina!
Ovo sam očistila dok te nije bilo,
i pravim ti toplu čokoladu.
Prijaće ti...
Oh, zaboga! - Gde je moja sveska?
Što? Izgubila si je?
Mislila sam da je u mojoj sobi, a nigde je nema.
Možda je u kući na drvetu?
Znam da si je ti uzela! - Polako, mlada damo, smiri se.
Pronaći ću je.
Ledi Idit,
bojim se da vaši rezultati ne slute na dobro.
Koliko još?
Teško je reći.
Možda nekoliko meseci.
Postoji jedan obećavajući, eksperimentalni tretman...
Ne, ne želim nikakve terapije.
Gotovo je, zar ne?
Pa...
Zabavu uvek treba napustiti kad je na vrhuncu,
onda kad najviše uživate.
Nano, mleko vri!
Poći ću, ako dozvolite, gdine Hejvord.
Da, ja ću zaključati. Hvala vam.
Toliko je poziva bilo danas! - Laku noć.
Napred!
Dadilja ti je skuvala toplu čokoladu.
Mrzim toplu čokoladu i ona to zna.
Pravi je samo zato da bi je...
...da bi je sama pila, znam.
Zašto si tako Ijutita, Džozefina?
Dosadno mi je. I ne mogu da nađem svoju svesku.
U redu je. Pronaći ćemo je.
Čarls Hejvord.
Ja sam joj odnela šolju, ali, spremila ju je dadilja.
Ali, ako ju je spremila za Džozefinu, zašto je i sama pila?
Taman na vreme da se pozdravimo, gdine Hejvord.
Kuda ste pošli? - Na londonski aerodrom.
Zatvorite kapije! - Ne budite smešni,
zakasnićemo na let! Razumemo
da vam to teško pada ali Rodžer i ja odlazimo
u svoje živote. Zašto bismo mi otrovali
tu milu, staru ženu koja nam nikada nije naudila?
Možda namera nije bila da ona bude žrtva.
Dajte, molim vas? - Samo trenutak,
možete li išta da dokažete?
Kako da znamo da nije umrla od srca?
Ili, samoubistvo? Sigurni ste da je otrovana?
Islednik je upravo obrađuje.
Niko neće otići odavde bez moje izričite dozvole.
Klemi, pozovi mog advokata.
Želim da proverim da li je namera inspektora Tavernera
sasvim u okviru zakona.
Niko nas ne može silom naterati
da ostanemo u ovoj kući ni jedan jedini dan!
Džozefina, na sigurnom si.
S mamom i tatom si. Mi ćemo te paziti.
Ah, gdine Hejvord, ničete gde vas ne sade.
Moram da razgovaram sa Džozefinom. - Ko to ne želi!
Večeras će biti u avionu za Lozanu.
Dadilja je otrovana. Baš kao i deda.
Uzbudljivo, zar ne? - Dragi bože!
Zar ti nije baš ni malo žao?
Mislila sam da ti se dadilja dopadala.
Ne baš. - Oh.
Uvek me je nešto prekorevala i dramila.
I sigurna sam da je ukrala moju svesku.
Džozefina, postoji li iko ko ti je makar malo drag?
Vrlo volim tetku Idit.
A šta je s nama?
Džozefina!
Izvinite. Samo trenutak.
Stvarno, a šta je s nama?
Zbilja!
Boli me! - Džozefina,
ti i ja,
oboje rešavamo ovaj slučaj, zar ne?
Nemam svoju svesku! - Nema veze.
šta tačno znaš?
Znam puno stvari.
Ne sumnjam. Ali, znaš
ko je sipao nešto u tvoju toplu čokoladu, zar ne?
A znaš i ko je otrovao tvog dedu.
Znaš i ko je presekao konopac na kući na drvetu.
E pa sada je trenutak da Holms prosvetli
ne samo Votsona,
nego i Lestrada.
Policiji neću ništa reći. Glupi su.
Misle da je u pitanju Brenda...ili Lorens.
Ja nisam glupa. Vrlo dobro znam da to nisu oni.
Od početka sam imala ideju ko bi to mogao biti,
a onda sam napravila eksperiment - i u pravu sam.
Slušaj me sad. Slažem se da si izrazito pametna.
Ali to ništa ne vredi ako nisi među živima da u tome i uživaš.
Zar ne razumeš, dete ludo, da, dokle god kriješ svoje male tajne,
dovodiš sebe u smrtnu opasnost? - Naravno.
Ali, u nekim knjigama, ubistva se ređaju.
I ubica je praktično onaj koji poslednji ostane živ.
Da sačekamo pa da vidimo. - Ovo nije detektivska priča, pobogu!
Dvoje ljudi je ubijeno! Nateraću te da mi kažeš šta znaš
makar te tresao dok ti zubi ne poispadaju! - Tu ste, Čarlse.
Ledi Idit.
Džozefina i ja nešto pričamo.
Naravno. I svi smo pomalo napeti danas,
što u ovim okolnostima ne čudi.
Čarlse,
Mm. - Viši inspektor Taverner
i islednik se pitaju gde ste.
Shvatam da su došli do značajnih otkrića.
Pa, onda...
Ne brinite, paziću na nju.
Ledi... - Znam, Čarlse.
Prepustite ovo meni.
Da, naravno.
A sada...
šta kažeš da se odvezemo do Longbridža
na sladoled i limunadu?
Da!
Čujem da napredujete.
Moraćemo da sačekamo na izveštaj analize.
Ipak, imate nekakvu teoriju?
Pa...
Imajući u vidu simptome,
kao i to da je u pitanju morao biti
uobičajen, lako dostupan otrov,
rekao bih da je u pitanju cijanid.
Zašto bi iko držao cijanid u kući?
Osim da bi trovao ukućane? - Da.
Krtice. - Krtice?
Cijanid se koristi za pomor krtica.
Žao mi je, ledi Idit, niko ne sme da napusti posed.
Znam.
Ali viši inspektor Taverner je mišIjenja
da bi bilo dobro da je devojčica van kuće
tokom narednih sat ili dva.
Dok se ne odstrani telo.
Hoću reći, sigurno ne misli da su dvanaestogodišnjakinja
ili stara, bolešIjiva žena kandidati za ubice.
Zar se ne slažete, naredniče?
Oprostite. Svi smo pomalo napeti. Prokrčiću vam put.
Naravno.
U redu. - Sklonite se s puta.
Čarlse? - Pogledaj! - Šta to radiš? - Džozefinin dnevnik.
Edit pokušava da ga uništi! A eno ga i cijanid.
Šta je? Šta ti je?
Tetka Idit je upravo napustila posed, povela je Džozefinu.
To je rukopis tetke Idit!
Ulazi u kola.
Tako me to nervira, nigde ne mogu da nađem svoju svesku.
Ti je nisi videla?
Oh, dušo moja.
Volim te više no što ćeš ikada znati.
Je li ledi Idit prošla ovuda? - Da, sa devojčicom.
Kuda? - Onuda, zašto?
Sklanjaj ove Ijude s puta! - Sklanjajte se! Odmah!
Pomerite se! Odmah!
Šta kaže?
"Ja, Idit Džejn de Havilend, priznajem ubistvo
Aristida Leonidisa".
Bože, Džozefina!
Džozefina, imam nešto da ti priznam.
Šta to?
Ne idemo na sladoled.
Zanima li te gde idemo?
Pa, da.
Vodim te na nove časove baleta.
Baleta? Oh, tetka Idit!
Ali, nemam na sebi baletanke! Što mi nisi rekla?
Mislim da ćemo tamo naći sve što nam treba.
Oh, da deda može ovo da vidi.
Ali zašto bi tetka Idit ubila dedu i dadilju?
Ona nije psihopata.
Mislim da u pitanju nije Idit.
Nego? - Čitaj dalje šta piše. Čitaj naglas.
Uh...
"Tako mi je dosadno.
Nešto treba da se dogodi u ovoj kući.
Stoga sam danas... "
Oh moj bože!
Nastavi.
Stoga sam danas... ubila dedu.
...dedu.
I baš sam uživala u tome.
Svakako da sam imala dobar razlog.
A i upozorila sam ga.
Rekla sam mu da će mu biti žao što me ne pušta na balet.
Toplo se nadam da mu sada zbilja i jeste žao.
To stvarno nije smeo.
To, i druge stvari. Niz drugih stvari.
Zao je. Okrutan. Loša osoba.
I misli da mu se sve može. Misli da sme da komanduje svima
i da ih sluđuje i dovodi do očaja.
Ali, mene ne. Ja sam jača. Drugačija sam. Ja sam kao on.
I priredila sam mu nešto posebno za rođendan.
Pokazala sam mu svoj najbolji ples.
Znam koliko voli da gleda Brendu kako pleše.
Vidim to iz svoje kućice na drvetu.
Znam i koliko se obradovao kad je Sofija htela da bude balerina.
Mislio je da je lepa i dražesna,
ali da nema smisla da nastavljam sa časovima baleta
jer nikada neću biti toliko dobra i graciozna.
Rekao je da nisam labud, već ružno pače.
Mrzim ga. Mrzim ga.
Evo i nečega o Brendinom pismu.
"Napokon sam savladala njen rukopis.
Srećom, piše kao dete od deset godina.
Iskopirala sam to odlomka "Ogoljenja".
Idemo li pravim putem? - Verujem da idemo.
Danas moram biti vrlo hrabra.
Stavila sam baštenske makaze tetke Idit u Lorensovu fioku u učionici.
Sad s nožem moram da se popnem u kućicu na drvetu.
Svaki zadatak ima svoj najteži deo.
Dadilja je pogodila.
Justus je zapitkivao, kao što sam i mislila.
Ali nije pogodio. Dadilja jeste. Ona uvek njuška unaokolo.
Svakako je opazila moje blatnjave baletanke
nakon što sam uzela makaze iz šupe.
Posmatrala me je, i znala sam da je sabrala dva i dva. Mrzim dadilju.
Uvek mi dahće za vratom, pokušava da me nečemu nauči,
a takva je glupača. Mrzim glupake.
Nikakve koristi od njih, sem da umiru u ratovima,
kao što je deda i govorio.
Red je na nju.
Idit mora da je nešto osetila,
a onda je pronašla Džozefininu svesku.
A onda je Džozefina otrovala dadilju.
I tetka Idit je rešila da preuzme krivicu na sebe.
Nije mogla da dozvoli da Lorens i Brenda
vise za zločin koji nisu počinili.
Ali, opet, nije mogla da dozvoli da Džozefina
provede život od institucije do institucije,
dok joj se rugaju kao čudovištu, smeju kao spodobi,
da ne pominjemo javno poniženje koje bi porodica morala da istrpi.
Kakvu nameru ima sa Džozefinom?
Eno ih!
Zašto ovuda? - Ovo je kratica.
Ovim putem se ide za kamenolom, ne razumem...
Tetka Idit, šta se ovo zbiva?
Plašiš me! - Ne boj se.
Tetka Idit, šta to radiš?
Tetka Idit!
Oh, bože, Čarlse!
Tetka Idit, stani, stani!
Ne, ne! - Stani!
Zaustavi kola! Zaustavi kola!
Ne, ne, ne...
Ne, ne...
Šta smo joj to učinili?
- Ne, ne, u redu je.
Nisi ti kriva. Nisi ti.
Nisi ti.
Obrada by: www.exyu-subs.tk Prijevod: Ognjen Bogdanović